Марко Ганчев
Магарешки работи

chitanka.info

Магарето вървя, вървя,

пък спря, от скука изрева:

а-а-а, а-а-а!

Аха, добър ми е гласът,

с туй, вярвам, всички ще се съгласят.

Остава само да открия

каква да сторя магария.

Насреща му, не щеш ли, зебра,

зебра с кожа многоребра —

бяла и кафява.

Магарето я спира

и тъй се подиграва:

Поспалана, поспалана,

друга дреха няма,

пладне вече стана,

ходи по пижама.

Отвръща зебрата през плач

на тоя зъл подигравал:

А бе не е това пижама,

така ме е родила мама.

Нашарена е кожата на зебрите,

та в джунглите и дебрите

с тревите да се слива,

от враг да ни укрива.

Ала магарето не спира,

реве, та се раздира:

Поспалана, поспалана,

друга дреха няма,

пладне вече стана,

ходи по пижама.

И Марко нямаше да млъкне

навярно чак додето мръкне.

Добре, че мина през гората

една жирафа дълговрата.

Пред нея той застава

и тъй се подиграва:

Я гледайте, минава

пижама с пет ръкава —

един, два, три, четири

и отпред

един на шията, та стават пет.

Поспалана, поспалана,

друга дреха няма,

пладне вече стана,

ходи по пижама.

След малко нашият магарко

съглежда тигър, шарен ярко.

При тигъра отива

и нему се присмива:

Поспаланко, поспаланко,

друга дреха няма,

мисли, че е още ранко,

ходи по пижама.

Добре, ама шега такава

на тигър не минава.

Мустаци мръдна тигъра,

приклекна с хищна фигура,

след туй… Не ща да ви тревожа,

ала магарето изгуби свойта кожа,

задето се присмиваше без нужда

на всяка кожа чужда.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.